Vadi El Garf وادي الجرف | |
---|---|
Lokacija | ![]() |
Regija | Guvernat Rdeče morje |
Koordinati | 28°53′30″N 32°39′30″E / 28.89167°N 32.65833°E |
Vadi El Garf (arabsko وادي الجرف, Vadi al Jarf) je sodobno ime dela obale Rdečega morja v Egiptu 119 km južno od Sueza, kjer je bilo najstarejše znano umetno pristanišče na svetu. Stalo je ob ustju suhega rečnega korita Vadi Araba, glavnega komunikacijskega koridorja med dolino Nila in Rdečim morjem preko Vzhodne puščave. Na nasprotni vzhodni strani Sueškega zaliva je na Sinajskem polotoku stala majhna trdnjava Tel Ras Budran. Malo severno od Vadu El Garfa je bilo podobno staroveško pristanišče Ain Suhna.
Najdišče je odkril J.G. Wilkinson leta 1832. V 50. letih 20. stoletja je najdišče raziskovala ekipa francoskih arheologov in ga poimenovala Rod El Havaga. Raziskave je prekinil izbruh sueške krize leta 1956. Raziskave je leta 2011 nadaljevala skupina egipčanskih in francoskih arheologov.
Pristanišče na arheološkem najdišču je bilo zgrajeno v obdobju Četrte egipčanske dinastije pred približno 4500 leti. V njem so odkrili več kot sto sider, prvih iz Starega kraljestva v njihovem izvirnem okolju, in veliko vrčev za shranjevanje tekočin. Vrči so bili enaki vrčem na nasprotni obali Rdečega morja, kar kaže na trgovanje med obema obalama. V Vadi El Garfu so odkrili tudi veliko fragmentov papirusa, ki so dali vpogled v življenje v obdobju Četrte dinastije. Papirusi so najstarejši, ki so jih našli v Egiptu.